Позначте рядок у якому всі словах можливе чергування приголосних А) луг, плакати ,Земля Б) козак, безвість ,двері В) життя ,стежка, місяченько Г) дорога, рука, тихо Д) журитися, поріг, дракон
Я зайшов в клас, трохи запізнившись на урок. Отримавши зауваження від вчителя, я сів на своє місце. Діставши підручники і необхідні шкільне приладдя, я став записувати тему уроку. Відкривши журнал, вчитель почав викликати учнів до дошки. Коли черга дійшла до мене, я, насупившись, повільно поплентався до дошки. Хвилюючись, я почав бурмотіти щось невиразне. Учитель, невдоволено похитав головою, зрозумів, що я не готовий і, поставивши погану оцінку в журнал, сказав сідати на місце.
Падіння життєвого рівня за останні роки не могло не позначитися на духовному світі молодого покоління. Нерідко по дорозі до університету, а іноді і в самому Alma mater можна почути грубість і навіть нецензурну лайку. Мабуть, тут є і наша вина, викладачів. Спрямовуючи свої зусилля на заняттях на придбання студентами знань з предмета, ми упускаємо питання морального виховання. Всі без винятку викладачі погоджуються з тим, що культура сучасного студента знизилася, і, що в сучасному суспільстві мають місце явища споживацтва, бездуховності. А це значить, що необхідно впритул займатися питаннями культури студентів. Що ж входить в поняття «культура поведінки людини», студента? Це гуманність, делікатність, тактовність, порядність. Специфічними цінностями культури є також етикет і ввічливість. У культурі взаємин між людьми важливі обов'язковість і ввічливість, скромність, точність і совісність. Під обов'язковістю розуміється точність виконання дорученого, єдність слова і діла. Природно, що прикладом у цьому має бути викладач. Ввічливість, доброзичливість, тактовність і делікатність необхідні як в родині, у спілкуванні з друзями, так і в студентському колективі. Необхідно виховувати почуття міри і такту, щоб не образити людину ні словом, ні вчинком. Тактовність вимагає врахування різних обставин, наприклад, некрасиво сміятися над помилками друзів або однокурсників, щоб не поставити їх у незручне становище. Тактовність також виражається в почуття міри, відсутності нав'язливості, прояві поваги до вмінь і знань іншої людини. Скромність - дуже важлива риса культури взаємовідносин. Людина повинна бути самим собою, не грати не властивою йому ролі. Скромність і простота в спілкуванні - це також відсутність будь-якого позерства. Точність - «ввічливість королів» - є найважливішою вимогою культури взаємин, що випливають з принципів моралі. Перш за все, точність означає вміння тримати слово, не порушувати його. Крім того, студент повинен вчасно приходити на заняття, вчасно виконувати всі завдання, лабораторні роботи. Якщо він цього не робить, порушує обов'язки і дані обіцянки, то на нього не можна буде покластися і в подальшому житті. В основі гарного виховання лежить також увагу до людей. Мудрість стародавнього золотого правила моральності свідчить: «стався до інших так, як ти хотів би, щоб до тебе ставилися інші». Виховання в собі культури поведінки - складний процес, що вимагає систематичної самотренування і самодисципліни. І в цьому повинні допомагати студентам ми, викладачі, направляючи і тактовно підказуючи, як слід поводитися. За кордоном питань поведінки приділяється велика увага: видається великими тиражами література з етикету та культурі спілкування. В Україні з морального виховання молоді видається вкрай мало літератури. Більшість студентів мало читають, а нерідко не читають навіть газет, не кажучи вже про художній літературі. Наведемо кілька основних норм поведінки, необхідних у спілкуванні. По-перше, про вітанні. Слід пам'ятати обов'язкова умова: потрібно дивитися в очі тому, з ким вітаєшся. Неввічливо, під час вітання, тримати руки в кишенях. А ще гірше, якщо студент взагалі не вітається з викладачем. Найголовніше ж у вітанні - щирість. Якщо ви вітається з посмішкою, вам відповідають тим же. Культура поведінки починається з охайною і відповідного одягу. Вихований, культурна людина повинна володіти і відповідним зовнішнім виглядом, вмінням узгоджувати прояви свого смаку з правилами пристойності. Це стосується як одягу, так і зачіски. Одяг і зачіска повинні бути строгими і скромними, коли студент перебуває в університеті. Поява з оголеним животом, в шортах прийнятно на пляжі, але непристойно виглядає в університеті. На жаль, цього іноді не розуміють не лише студенти, а й деякі аспіранти і співробітники. Повага до старших - свята заповідь у всіх народів, древня традиція. Однак вона далеко не завжди дотримується. Наприклад, викладач зайшов в аудиторію - не всі студенти поспішають піднятися. Загальновідомо, що «ти» не говорять старшим і малознайомим людям. А як викладачеві слід звертатися до студентів: на «ти» чи на «ви»? Не секрет, що наші викладачі по-різному звертаються до студентів. Звернення на «ти» висловлює ближчі відносини між людьми. В аудиторії ж відносини між викладачами і студентами повинні бути офіційними, повинна дотримуватися «дистанція», а тому доречно шанобливе «ви». Слід пам'ятати, що ніякі книги і бесіди про культуру і правилах поведінки самі по собі не зроблять людину культурним. Для того щоб ці правила стали звичкою, необхідні воля, характер і благородні почуття. Потрібно не тільки розуміти і знати правила поведінки, але також вміти і хотіти їм слідувати. В цьому і повинні до нашим студентам ми, викладачі.
Я зайшов в клас, трохи запізнившись на урок. Отримавши зауваження від вчителя, я сів на своє місце. Діставши підручники і необхідні шкільне приладдя, я став записувати тему уроку. Відкривши журнал, вчитель почав викликати учнів до дошки. Коли черга дійшла до мене, я, насупившись, повільно поплентався до дошки. Хвилюючись, я почав бурмотіти щось невиразне. Учитель, невдоволено похитав головою, зрозумів, що я не готовий і, поставивши погану оцінку в журнал, сказав сідати на місце.
Жирним шрифтом виділені деепричастия.
Курсивом виділено дієприслівникові обороти.