Виконати ідейно-художній аналіз вірша Ліна Костенко "вечірнє сонце" Вечірнє сонце, дякую за день!
Вечірнє сонце, дякую за втому.
За тих лісів просвітлений Едем і за волошку в житі золотому.
За твій світанок, і за твій зеніт, і за мої обпечені зеніти.
За те, що завтра хоче зеленіть, за те, що вчора встигло одзвеніти.
За небо в небі, за дитячий сміх.
За те, що можу, і за те, що мушу.
Вечірнє сонце, дякую за всіх, котрі нічим не осквернили душу.
За те, що завтра жде своїх натхнень.
Що десь у світі кров ще не пролито.
Вечірнє сонце, дякую за день, за цю потребу слова, як молитви.
-Я бажаю потрапити в місто, де всю роботу виконують роботи
-А чому якщо не секрет?
-Бо людям жилося б набагато легше!-відповіла Міла
-Ну якщо б роботи виконували всю роботу,то робили б люди?-з цікавістю запитала вчителька
-Ми просто б дихали ,їли та спали б.
-А почуття?
-Люди не здатні щось відчувати,-так каже моя мама
-Знаєш Людмилко, якщо б роботи все робили за людей,то вони б з нудьги і суму почали відчувати будь які почуття
-Можливо, але я б хотіла потрапити в таке"розумне місто"