Школа
школа – святиня і надія народу. у школі навчають не тіл
ки читати, писати, рахувати, мислити, пізнавати навколишній
світ, багатства науки і мистецтва. у школі вчать жити.
по тому, як людина ставиться до своєї школи, судять про
її внутрішню культуру і благородство, про її здатність дорожи-
ти честю і славою свого народу. твій обов'язок — на все життя
зберегти ставлення до школи як до святині. школа з її елемен-
тарними знаннями, з її азбукою і першим читанням, з її вчи-
телем і наставником, з її першою книжкою нехай назавжди
залишиться у твоїй душі. як перше джерело твого розуму, тво-
їх здібностей, благородства і високої вихованості твоєї душі.
(за в. сухомлинським)
(прости, больше не помню) )
Людські можливості об'єктивно не мають меж - вони від походження людини воістину безмежні. Але, тим не менше, кожен людський суб'єкт ставить сам собі свої власні межі, точно так само, як будь-яка група чи спільнота людей колективно ставлять межі своїм індивідуальним і колективним можливостям. Тобто, наприклад, одна людина може сказати: "Я ніколи не зможу стрибнути з парашутом або в басейн з десятиметрової вишки. Це вище моїх меж! ". А інший йому у відповідь: "Нісенітниця! Я сто разів стрибав з парашутом, і взагалі - майстер спорту зі стрибків у воду". Де ж "межа" у кожного з цих людей? Погодься, що він різний і індивідуальний для кожного. І так - в будь-якій області. Людські можливості - це те, що можна безперервно розвивати і вдосконалювати. І для того, щоб для них не існувало меж, основна умова - це ліквідація обмежень і меж, встановлених людьми у свідомості. Якщо у свідомості все надумані штучні межі можливостей людиною зняті, то їх можна розвивати нескінченно.