1.Знайдіть складне речення із сурядним і підрядним зв’язком.
А Люблю життя, де повно сонця й грюку, і ця любов моя на сто століть! (Д. Павличко).
Б І ламалося гілля на дереві, і зривалося листя, і далеко гонив його вітер в сумнеє поле (С. Васильченко).
В Не всі стародавні греки були афродітами, геркулесами, аполлонами, але в них був ідеал краси, і вони бачили її в різних проявах, увічнювали її (О. Довженко).
Г Помиляється той, хто гадає, що з одержанням свідоцтва чи диплома кінчається період навчання (Я. Панч).
2.Укажіть складне речення зі сполучниковим сурядним і безсполучниковим зв’язком.
А Тихо в лісі: повітря не дихне, ніщо не шеберхне (М Коцюбинський).
Б Повіяв злегка вітерець, і озвалися гаї, затріпотіли осики, зашуміли верболози, ріка скинула з себе дрімоту разом з сивуватим туманом (І. Цюпа).
В І летять гуси, і летять журавлики, і літа мої листом осипаються (Б. Олійник).
Г Найогидніші очі порожні, найгрізніше мовчить гроза, найнікчемніші дурні вельможні, найпідліша брехлива сльоза (В. Симоненко).
3.Знайдіть складне речення зі сполучниковим підрядним і безсполучниковим зв’язком.
А Над притомленим завороженим степом стояла така тиша, що було чути, як знизу дихає колос, як згори випадають роси і місячна обніж (М. Стельмах).
Б Тихо в полі, гай темніє, наступає літній вечір ([Л.. Українка).
В Таке моє давнє правило: ніколи не шкодувати за тим, чого не можна повернути (О. Гуреєв).
Г Хто чує себе лиш, хто тільки для себе співа, той не ввійде в майбутнє, не прийме сучасне (М. Рильський).
4.Знайдіть складне речення зі сполучниковим сурядним і підрядним та безсполучниковим
зв’язком.
А Коли осінь вмирає на сивому-сизому вітрі, ми старієм на рік, і немає на долю управи (Б. Олійник).
Б Небо по-літньому квітчасте: по небосхилу, де збились у веселий табунець білі хмарки, воно було темно-блакитним (М. Карплюк).
В Надвечір хуга втихла, хмари на заході почервоніли, сніг стужавів і гостро заблищав, а повітря стало таким прозорим, що було далеко видно голі дерева понад шляхом (Гр. Тютюнник).
Г Відскрипіла возами осінь, на санях від’їхала зима, і вербовим човником до бродів прибилась весна (М. Стельмах).
- Привіт, Оленко. Чого ти така сумна?
- Привіт, Мар'яно. Та в мене мама захворіла на грип, та й отримала ускладнення.
- Нічого собі, співчуваю. В мене колись була така сама історія. Після грипу я отримала запалення легень.
- Справді? І тобі вдалось вилікуватись?
- Як бачиш, стою перед тобою жива-здорова.
- А ти лежала в лікарні?
- Так, в нашій обласній інфекційній лікарні.
- І довго ти там перебувала?
- Так, досить довго. Близько двох тижнів.
- А чи висока в тебе була температура?
- Близько сорока.
- Нічого собі, в мами лишень до тридцяти восьмі піднімається. Може, обійдеться.
- Звичайно! Варто вірити, що все буде добре! Передавай мамі привіт, нехай одужує.
- Дякую тобі за підтримку. Можу я тобі подзвонити, якщо в мене виникнути питання щодо реабілітації?
- Звичайно, завжди до твоїх послуг! Щасти!