Решите : 1. рассматривая вопрос о системе юридических наук, студент серов сказал, что судебная медицина относится к общетеоретическим и наукам, теория государства и права - к отраслевым юридическим наукам, а финансовое право - к специальным и прикладным юридическим наукам. в чём ошибся серов? 2. в 1995 году предметом рассмотрения конституционного суда рф стала норма федерального закона о выборах депутатов государственной думы, устанавливавшая смешанную несвязанную мажоритарно-пропорциональную избирательную систему. одна из сторон утверждала, что конституция рф прямо не закрепляет тип избирательной системы, следовательно, нормы, регулирующие конкретные правоотношения, в конституции отсутствуют, и предмета для рассмотрения конституционного суда рф нет и не может быть. другая возражала, что конституционный суд рф вправе проверять закон на соответствие норме, не регулирующей конкретное правоотношение, норме-принципу, определяя её правовое содержание. большинство конституционных норм носит абстрактный характер, характер норм-принципов, и именно поэтому для их толкования создан специальный орган – орган конституционной юстиции. в чем особенности метода конституционного регулирования? чем отличаются нормы конституционного права от норм других отраслей? позиция какой стороны вам представляется более правильной и почему?
Відповідь:Права́ люди́ни — комплекс природних і непорушних свобод і юридичних можливостей, обумовлених фактом існування людини в суспільстві.
Право виступає мірою свободи і зміст його в тому, щоб узгодити свободу окремої людини зі свободою інших членів суспільства, дотримуючись принципу рівності. Право виступає як засобом забезпечення свободи, так і істотним засобом обмеження неузгоджених з суспільними потребами і уявленнями людей про добро і справедливість рівня свободи й обсягу влади. Встановлювані заборони й обмеження повинні бути доцільними з погляду гарантій свободи, а отже, і справедливими[1].
Права людини мають природну сутність і є невід'ємними від індивіда, вони позатериторіальні і позанаціональні, існують незалежно від закріплення в законодавчих актах держави, є об'єктом міжнародно-правового регулювання та захисту[2].
Права людини досить часто не розрізняють та плутають з правами громадянина та правами фізичної особи.
Пояснення: