2 Осыдай геометриялық фигуралар дайында. Олардан ки рама фигуралар кұрастыр. Олардың ауданы нешеге тең болады? ECURE CATA Курама фигуралардың ауданы оның құрамындағы фигуралар дык аудандарының қосындысына тең.
стоите на лестничном марше и хотите подняться на первую ступеньку — № 1. Для этого надо сделать всего одно действие — подняться на одну ступеньку вверх. Теперь давайте рассмотрим вторую ступеньку, то есть N = 2. Чтобы подняться на неё, имеются два варианта. Вы можете сделать два шага — по одной ступеньке за раз или сразу подняться на вторую ступеньку.
Это практически вся информация, которая нужна вам для решения этой задачи. Чтобы понять, почему, представьте, что вашей целью является ступенька № 3. Впервые в этой ситуации вы не можете попасть на неё одним движением. здесь потребуется комбинация шагов. Существует только два попадания на ступеньку № 3: либо в виде короткого одиночного шага (со ступеньки № 2), либо двойного шага (со ступеньки № 1). Мы уже знаем, что для подъема на ступеньку № 1 имеется лишь один вариант. Мы также знаем, что есть всего два подняться на ступеньку № 2. Сложите эти варианты (1 + 2 = 3), и вы получите число позволяющих подняться на ступеньку № 3.
Та же самая логика применяется для подъема на каждую следующую ступеньку. Существует два чтобы подняться на ступеньку № 4 — со ступеньки № 2 или со ступеньки № 3. Добавьте число подъема на ступеньку № 2 (2) к числу позволяющих оказаться на ступеньке № 3 (3). Это даёт 5 вариантов — число позволяющих оказаться на ступеньке № 4.
Легко продолжить эту серию и дальше. С увеличением числа ступенек число подниматься по ним нарастает, как снежный ком, что можно представить в следующем виде:
ledderЛюбому человеку с математической подготовкой нижняя серия покажется до боли знакомой. Так оно и есть. Это последовательность Фибоначчи. (Чуть подробнее о ней ниже.) Интервьюер хочет получить ответ для общего случая из N ступенек.
Это просто число Фибоначчи под номером N. Леонардо Фибоначчи, также известный как Леонардо Пизанский, был самым влиятельным итальянским математиком в Средние века. Именно Фибоначчи понял невероятное превосходство арабскo-индийской позиционной системы исчисления по сравнению с римским обозначением цифр, которое все ещё использовалось в средневековой Европе. При арабско-индийской системы умножение и деление можно было свести к алгоритму (еще одно арабское слово). При применении римских чисел эти операции на практике выполнять было сложно. Торговцам приходилось приглашать экспертов и дорого им платить за вычисления, которые те осуществляли при абаков. В 1202 году Фибоначчи написал Liber abaci — руководство по использованию абака, в котором он расхваливал арабские числа своим читателям, которые были, скорее всего, настроены к ним скептически. В этой книге также описывается и та серия чисел, которую мы теперь называем по его фамилии. Однако её изобрел не Фибоначчи. Эта последовательность была известна еще индийским ученым, жившим в VI веке.
Напишите 1, а затем добавьте еще 1 рядом. Сложите их и получите сумму (2), которая затем добавляется к формируемой последовательности:
1 1 2
Для получения каждого нового члена лишь складывайте последние два числа в ряду/ Серия примет следующий вид.
Вчення Шан Яна викладено у політичному трактаті «Шан-цзюнь шу» 商君書 («Книга Шан цзюня»), який містить як ранні тексти що можливо належали Шан Янові, так і пізніші додання від його послідовників. Шан Ян розумів сутність того, що порядок у державі досягається законами, вмілою адміністрацією, довірливим ставленням влади і мешканців, встановленням належної комунікації. Своє бачення реформ у державі Цінь виклав у низці ключових концептів, які реалізував на практиці:
Найбільшу цінність для держави має армія (військова потуга держави) і заготівля зерна (наскрізний термін «І» (壹, yi, «Єдине», зосередження на єдиному), суть якого зводилася до того, що «держава досягає процвітання двома шляхами [за до двох засобів] землеробства і війни»).
Виробництво (зерна), а не торгівля стали основою економіки держави Цінь. Основу економіки формували особи, які працювали на землі і сплачували податки. Саме тому політика держави мала бути направлена на збільшення кількості оброблюваної землі, а відтак податкових надходжень і ресурсу для військових операцій. Головний акцент на обробітку пустуючих земель (указ про «культивування трави» (цілиних земель) (垦草, ken cao)). З цією метою було реалізовано політику заохочення переселення людей у Цінь з сусідніх держав (Хань, Вей, Чжао), "де землі мало, а населення багато" з метою збільшення трудових ресурсів.
Перерозподіл землі і наділення нею прямого виробника.
Створення кадастру платників податків.
Запроваджувався єдиний зерновий податок.
Наука і традиції є непотрібними.
Цінність людини не в її походженні, а в заслугах.
Усі є рівними перед законом. Шан Ян наголошував, що ніхто не має права порушувати закон навіть за великі заслуги в минулому. Закон найважливіший і всі зобов’язанні його дотримуватися та виявляти його порушників.
Доноси є можливістю попередити злочин.
Кругова порука, колективна відповідальність за злочини.
Населення об’єднувалося у п’ятидвірки і десятидвірки. Реформатор Шан Ян запропонував і вибудовував чітку суспільну організацію, яку можна було легко контролювати, адже вона була пов’язана напряму з обліком і веденням статистичних даних (формування списків платників податків).
Усунення противників реформ через виділення конкретного ворога – «паразита» (蝨, shi, дослівно «воша») і боротьба з ним. У текстах кількість цих супротивників «паразитів» має варіативну форму, зустрічається шість, десять, дванадцять. Така несталість є ознакою появи все нових викликів і загроз перебігу реформ, особливо на початковому етапі.
Запровадження 18-ти рангової системи знатності у державі.
Запровадження системи винагород і покарання.
Протидія спекуляції. Шан Ян свою політику у цій сфері вбачав у протидії і забороні скуповувати збіжжя по дешевим цінам.
Використання уніфікованих (єдиних) управлінських практик.
Запровадження єдиних стандартів мір і ваги.
Покращення транспортного сполучення шляхом розбудови мережі доріг.
Уніфікація адміністративного поділу держави-го. Формування чиновницько-бюрократичного апарату підзвітного правителю держави Цінь.
стоите на лестничном марше и хотите подняться на первую ступеньку — № 1. Для этого надо сделать всего одно действие — подняться на одну ступеньку вверх. Теперь давайте рассмотрим вторую ступеньку, то есть N = 2. Чтобы подняться на неё, имеются два варианта. Вы можете сделать два шага — по одной ступеньке за раз или сразу подняться на вторую ступеньку.
Это практически вся информация, которая нужна вам для решения этой задачи. Чтобы понять, почему, представьте, что вашей целью является ступенька № 3. Впервые в этой ситуации вы не можете попасть на неё одним движением. здесь потребуется комбинация шагов. Существует только два попадания на ступеньку № 3: либо в виде короткого одиночного шага (со ступеньки № 2), либо двойного шага (со ступеньки № 1). Мы уже знаем, что для подъема на ступеньку № 1 имеется лишь один вариант. Мы также знаем, что есть всего два подняться на ступеньку № 2. Сложите эти варианты (1 + 2 = 3), и вы получите число позволяющих подняться на ступеньку № 3.
Та же самая логика применяется для подъема на каждую следующую ступеньку. Существует два чтобы подняться на ступеньку № 4 — со ступеньки № 2 или со ступеньки № 3. Добавьте число подъема на ступеньку № 2 (2) к числу позволяющих оказаться на ступеньке № 3 (3). Это даёт 5 вариантов — число позволяющих оказаться на ступеньке № 4.
Легко продолжить эту серию и дальше. С увеличением числа ступенек число подниматься по ним нарастает, как снежный ком, что можно представить в следующем виде:
ledderЛюбому человеку с математической подготовкой нижняя серия покажется до боли знакомой. Так оно и есть. Это последовательность Фибоначчи. (Чуть подробнее о ней ниже.) Интервьюер хочет получить ответ для общего случая из N ступенек.
Это просто число Фибоначчи под номером N. Леонардо Фибоначчи, также известный как Леонардо Пизанский, был самым влиятельным итальянским математиком в Средние века. Именно Фибоначчи понял невероятное превосходство арабскo-индийской позиционной системы исчисления по сравнению с римским обозначением цифр, которое все ещё использовалось в средневековой Европе. При арабско-индийской системы умножение и деление можно было свести к алгоритму (еще одно арабское слово). При применении римских чисел эти операции на практике выполнять было сложно. Торговцам приходилось приглашать экспертов и дорого им платить за вычисления, которые те осуществляли при абаков. В 1202 году Фибоначчи написал Liber abaci — руководство по использованию абака, в котором он расхваливал арабские числа своим читателям, которые были, скорее всего, настроены к ним скептически. В этой книге также описывается и та серия чисел, которую мы теперь называем по его фамилии. Однако её изобрел не Фибоначчи. Эта последовательность была известна еще индийским ученым, жившим в VI веке.
Напишите 1, а затем добавьте еще 1 рядом. Сложите их и получите сумму (2), которая затем добавляется к формируемой последовательности:
1 1 2
Для получения каждого нового члена лишь складывайте последние два числа в ряду/ Серия примет следующий вид.
1 1 2 3 5 8 13 21 34 55 89 144…ответ:
Пошаговое объяснение:
Вчення Шан Яна викладено у політичному трактаті «Шан-цзюнь шу» 商君書 («Книга Шан цзюня»), який містить як ранні тексти що можливо належали Шан Янові, так і пізніші додання від його послідовників. Шан Ян розумів сутність того, що порядок у державі досягається законами, вмілою адміністрацією, довірливим ставленням влади і мешканців, встановленням належної комунікації. Своє бачення реформ у державі Цінь виклав у низці ключових концептів, які реалізував на практиці:
Найбільшу цінність для держави має армія (військова потуга держави) і заготівля зерна (наскрізний термін «І» (壹, yi, «Єдине», зосередження на єдиному), суть якого зводилася до того, що «держава досягає процвітання двома шляхами [за до двох засобів] землеробства і війни»).
Виробництво (зерна), а не торгівля стали основою економіки держави Цінь. Основу економіки формували особи, які працювали на землі і сплачували податки. Саме тому політика держави мала бути направлена на збільшення кількості оброблюваної землі, а відтак податкових надходжень і ресурсу для військових операцій. Головний акцент на обробітку пустуючих земель (указ про «культивування трави» (цілиних земель) (垦草, ken cao)). З цією метою було реалізовано політику заохочення переселення людей у Цінь з сусідніх держав (Хань, Вей, Чжао), "де землі мало, а населення багато" з метою збільшення трудових ресурсів.
Перерозподіл землі і наділення нею прямого виробника.
Створення кадастру платників податків.
Запроваджувався єдиний зерновий податок.
Наука і традиції є непотрібними.
Цінність людини не в її походженні, а в заслугах.
Усі є рівними перед законом. Шан Ян наголошував, що ніхто не має права порушувати закон навіть за великі заслуги в минулому. Закон найважливіший і всі зобов’язанні його дотримуватися та виявляти його порушників.
Доноси є можливістю попередити злочин.
Кругова порука, колективна відповідальність за злочини.
Населення об’єднувалося у п’ятидвірки і десятидвірки. Реформатор Шан Ян запропонував і вибудовував чітку суспільну організацію, яку можна було легко контролювати, адже вона була пов’язана напряму з обліком і веденням статистичних даних (формування списків платників податків).
Усунення противників реформ через виділення конкретного ворога – «паразита» (蝨, shi, дослівно «воша») і боротьба з ним. У текстах кількість цих супротивників «паразитів» має варіативну форму, зустрічається шість, десять, дванадцять. Така несталість є ознакою появи все нових викликів і загроз перебігу реформ, особливо на початковому етапі.
Запровадження 18-ти рангової системи знатності у державі.
Запровадження системи винагород і покарання.
Протидія спекуляції. Шан Ян свою політику у цій сфері вбачав у протидії і забороні скуповувати збіжжя по дешевим цінам.
Використання уніфікованих (єдиних) управлінських практик.
Запровадження єдиних стандартів мір і ваги.
Покращення транспортного сполучення шляхом розбудови мережі доріг.
Уніфікація адміністративного поділу держави-го. Формування чиновницько-бюрократичного апарату підзвітного правителю держави Цінь.