Вопросы по главе 14 чему учила внука бабушка? почему в этой главе мальчик вспоминает деда Фому и бабушку Анну? произведение: Повесть о детстве (Федор Васильевич Гладков) ответьте оч надо
Літературна творчість Данте Аліг'єрі різноманітна і багатогранна. Відомий і улюблений багатьма автор написав величезну кількість цікавих творів, які можуть вразити і захопити навіть самого вимогливого читача. Але навряд чи хтось посміє засумніватися в тому, що найбільш вражаючим серед всіх його творів є поема «Божественна комедія». Неймовірний, фантастичний і одночасно містичний сюжет, високоякісне художнє виконання виділяють цю поему серед усіх написаних в той час поем. Крім того, ця поема містить інформацію про нову людину, про появу якої так сильно мріяв автор. Хто ж це нова людина? Якими якостями вона повинна володіти? По-перше, хотілося б проаналізувати сюжет поеми. Згідно з сюжетом, головний герой проходить всі кола пекла і лицем до лиця стикається з усіма відомими гріхами. Щоб показати всім читачам, що таке гріх, щоб покращити життя на землі за до впливу на свідомість своїх читачів, автор проводить свого героя колами пекла. Герой «Божественної комедії» - це людина, яка має, як і сам автор, велику силу, яка мислить, переживає сильні емоції і відчуває все те, що відбувається навколо. Навряд чи можна сказати, що автор хоче покарати когось, показуючи ті жахи, які людина переживає в пеклі. Та й засудження в такій відвертій демонстрації людських гріхів немає. При цьому ніяк не можна сказати, що автор якоюсь мірою відмовляється від існуючої реальності, але Данте все ж прагне навчити людину чогось важливого. Саме цей чоловік, якого прагне навчити чомусь Данте, і є, на його думку, людиною майбутнього. Людина майбутнього - це людина, яка має попереднє знання про ті страждання, які переживають люди в пеклі за свої гріхи. Завдяки цьому знанню людина вказано від вчинення тих дій, які прийнято вважати гріхом. З цієї причини людина майбутнього не вчиняє злочинів, не бреше і не здатна на зраду. Завдяки таким людям весь світ став би хорошим і переповненим добром. Безумовно, людина майбутнього, незважаючи на своє чудове знання, не втратила віру в Бога. Тільки віруюча людина всупереч всьому може втриматися від гріха завдяки своєму попередньою знання, і розуміє пекла і його кола. Кожен автор у своїх творах прагне розповісти про своєму поданні людини. Іноді таким чином намагалися показати також і людину майбутнього. Я думаю, що мрія Данте Аліг'єрі навряд чи здійсниться - людина майбутнього навряд чи зможе так сильно змінитися, щоб бути постійно поінформованим про гріх. Та і віра в Бога поступово стає менш популярною. Втім, мрії на те й мрії, щоб не здійснитися.
1.У меня есть друг! Он до тайного дослужился. Я значит с вокзала иду, а он тоже. И мы как увидели друг-друга обнялись, расцеловались друг-друга. Я ему жену представил и сыночка, а он про службу рассказал свою. Знаешь...ой! Никому не расскажешь? Точно? Я тогда очень испугался и кланялся перед ним, извинялся. А он смутился и ушёл. Да... вот так всё и было. 2.Дзенский диалог. Дзенские учителя обучали своих молодых учеников самовыражаться. В двух дзенских храмах было по ученику-ребенку. Один, идя каждое утро за овощами встречал на пути другого.
"Куда ты идешь? "- спросил как-то один. "Иду, куда ноги несут, "- ответил другой.
Этот ответ изумил первого, и он обратился к своему учителю за "Завтра, - сказал учитель, - когда ты встретишь этого мальчика, задай ему тот же вопрос. Он ответит тебе также, и тогда ты спроси: "А если бы у тебя не было ног, куда бы ты шел? " Это поставит его в затруднительное положение. "
На следующее утро дети снова встретились. "Куда ты идешь? "- спросил первый. "Куда ветер дует, "- ответил второй.
Это снова привело в замешательство первого ученика и он снова обратился к учителю. "Спроси его, куда бы он пошел, если бы не было ветра, "- предложил ему учитель.
На следующий день дети встретились в третий раз. "Куда ты идешь? "- спросил первый. "На рынок за овощами, "- ответил второй.
2.Дзенский диалог.
Дзенские учителя обучали своих молодых учеников самовыражаться.
В двух дзенских храмах было по ученику-ребенку. Один, идя каждое утро за овощами встречал на пути другого.
"Куда ты идешь? "- спросил как-то один.
"Иду, куда ноги несут, "- ответил другой.
Этот ответ изумил первого, и он обратился к своему учителю за
"Завтра, - сказал учитель, - когда ты встретишь этого мальчика, задай ему тот же вопрос. Он ответит тебе также, и тогда ты спроси: "А если бы у тебя не было ног, куда бы ты шел? " Это поставит его в затруднительное положение. "
На следующее утро дети снова встретились.
"Куда ты идешь? "- спросил первый.
"Куда ветер дует, "- ответил второй.
Это снова привело в замешательство первого ученика и он снова обратился к учителю.
"Спроси его, куда бы он пошел, если бы не было ветра, "- предложил ему учитель.
На следующий день дети встретились в третий раз.
"Куда ты идешь? "- спросил первый.
"На рынок за овощами, "- ответил второй.
"101 Дзенская история"