•Основа української нації – селянство( “Чи є тепер панщина”, “Дядько Дмитро”)
•Часопис “Гасло”
•УСП, що приєдналася пізніше вела пропаганду ідей соціалізму серед робітників невеликих підприємств
•Вимоги національно-культурної автономії України в межах Росії
УНП 1902р. націоналістична М. Міхновський • Самостійність України
• “Україна для українців”
• Основним засобом здобуття незалежності вважали збройне повстання
•Майбутню Україну бачили виключно соціалістичною
2.)УДП
1902р.
ліберально-демократична
С. Єфремов, Б. Грінченко, В. Чеховський
•Проголошення автономії України
•Запровадження української мови в усіх сферах життя
•Соціально-економічне питання ігнорувалося
•Спочатку програма була досить радикальною, але керівники не підтримували ідеї революційних змін, тому партія перетворилася на бездіяльне об’єднання
3.) УРП
1904р.
ліберально-демократична
Б. Грінченко, С. Єфремов, М. Левицький, Ф. Матушевський
•Проголошення автономії України
•Запровадження української мови в усіх сферах життя
•Соціально-економічне питання ігнорувалося
•Виступала за встановлення в Росії конституційної монархії
•Обмежувалася широкою видавничою діяльністю, так як налагодити серйозну партійну роботу не змогла
4.) УДРП
1905р.
ліберально-демократична
Б. Д. Грінченко, М. Левицький, Є. Х. Чикаленко, І. Л. Шраг, Є.К. Тимченко, Ф. П. Матушевський
була побудована на принципах парламентаризму й федералізму:
•Україна мала здобути в рамках конституції Росії широку автономію
•У соціально-економічному плані Українська демократично-радикальна партія передбачала примусовий викуп від приватних власників землі й промислових підприємств, які з часом мали бути націоналізовані.
5.) УСДС
1904р.
соціалістична
М. Меленевський
•Противники самостійності України
•прагнула до створення централізованої пролетарської партії усієї Росії.
6.) УРСДРП
1905р.
Соціал-демократія
Володимир Винниченко
•демократична республіка
•автономія України з окремим представницьким органом
•рівноправність всіх мов у місцевих і урядових установах
Австро-Угорщина серед чинників, які могли послабити її супротивника - Росію, намагалася використати й український чинник - підтримати український національний рух у Росії. Незважаючи, що така політика була загрозою для самої Австро-Угорської імперії, до складу якої входили українські землі Галичини, Буковини і Закарпаття, австрійські плани стосовно Балкан і німецькі стосовно Близького Сходу змушували уряди Центральних держав звернути особливу увагу на "українську справу". Адже Австро-Угорщина хотіла відтіснити Росію від своїх кордонів і побережжя Чорного моря, створивши охоронний вал перед панславістською пропагандою, усунути небезпеку російської інтервенції на Балканах і в Туреччині. Тому створення буферних держав із західних частин Російської імперії, зокрема й України, набувало особливого значення.
1.) РУП
20 січня 1900р.
соціалістична
Д. Антонович
•Ідея боротьби за національну незалежність
•боротьба за соціалізм
•Основа української нації – селянство( “Чи є тепер панщина”, “Дядько Дмитро”)
•Часопис “Гасло”
•УСП, що приєдналася пізніше вела пропаганду ідей соціалізму серед робітників невеликих підприємств
•Вимоги національно-культурної автономії України в межах Росії
УНП 1902р. націоналістична М. Міхновський • Самостійність України
• “Україна для українців”
• Основним засобом здобуття незалежності вважали збройне повстання
•Майбутню Україну бачили виключно соціалістичною
2.)УДП
1902р.
ліберально-демократична
С. Єфремов, Б. Грінченко, В. Чеховський
•Проголошення автономії України
•Запровадження української мови в усіх сферах життя
•Соціально-економічне питання ігнорувалося
•Спочатку програма була досить радикальною, але керівники не підтримували ідеї революційних змін, тому партія перетворилася на бездіяльне об’єднання
3.) УРП
1904р.
ліберально-демократична
Б. Грінченко, С. Єфремов, М. Левицький, Ф. Матушевський
•Проголошення автономії України
•Запровадження української мови в усіх сферах життя
•Соціально-економічне питання ігнорувалося
•Виступала за встановлення в Росії конституційної монархії
•Обмежувалася широкою видавничою діяльністю, так як налагодити серйозну партійну роботу не змогла
4.) УДРП
1905р.
ліберально-демократична
Б. Д. Грінченко, М. Левицький, Є. Х. Чикаленко, І. Л. Шраг, Є.К. Тимченко, Ф. П. Матушевський
була побудована на принципах парламентаризму й федералізму:
•Україна мала здобути в рамках конституції Росії широку автономію
•У соціально-економічному плані Українська демократично-радикальна партія передбачала примусовий викуп від приватних власників землі й промислових підприємств, які з часом мали бути націоналізовані.
5.) УСДС
1904р.
соціалістична
М. Меленевський
•Противники самостійності України
•прагнула до створення централізованої пролетарської партії усієї Росії.
6.) УРСДРП
1905р.
Соціал-демократія
Володимир Винниченко
•демократична республіка
•автономія України з окремим представницьким органом
•рівноправність всіх мов у місцевих і урядових установах
Австро-Угорщина серед чинників, які могли послабити її супротивника - Росію, намагалася використати й український чинник - підтримати український національний рух у Росії. Незважаючи, що така політика була загрозою для самої Австро-Угорської імперії, до складу якої входили українські землі Галичини, Буковини і Закарпаття, австрійські плани стосовно Балкан і німецькі стосовно Близького Сходу змушували уряди Центральних держав звернути особливу увагу на "українську справу". Адже Австро-Угорщина хотіла відтіснити Росію від своїх кордонів і побережжя Чорного моря, створивши охоронний вал перед панславістською пропагандою, усунути небезпеку російської інтервенції на Балканах і в Туреччині. Тому створення буферних держав із західних частин Російської імперії, зокрема й України, набувало особливого значення.