В1. в ряду элементов li - be — в1) увеличивается заряд ядер атомов2) возрастают кислотные свойства образуемых гидроксидо3) увеличивается число электронных уровней4)уменьшается электроотрицательность5) возрастает атомный радиус
Людське життя непередбачуване і швидкоплинне. Кожен з нас коли-небудь замислювався, чого ж він хоче досягти у житті. І найперша відповідь, яка приходить – хочу бути щасливим.
Та що ж таке щастя? Багато хто мріє про успішне життя, кар`єру, сім`ю, злагоду і довір`я… Та немало людей прагнуть просто грошей, багатства і влади – це також їхній вибір, і він має право на існування. Як на мене, щастя – це коли в тебе велика родина, лад і добробут у ній, твої близькі живі і здорові… Ось таке повинно бути щастя. Саме про нього я мрію.
Сенс людського життя, призначення людин на землі, її морально-етичний вибір – ці всі питання хвилюють кожного з нас. Ми всі робимо вибір. Для багатьох мрії так і залишаються мріями. Але ж над ними треба працювати, щоб вони втілилися у життя, а не загубилися у часовому просторі. У мене також є мрія, чи, можливо, мета у житті, до якої я прагну. Полягає вона у тому, щоб отримати гарну освіту, влаштуватися на хорошу роботу, створити власну родину і, нарешті, відреставрувати будинок, у якому я народилася і пройшло моє дитинство.
Не буду говорити, що не хочу багатства чи визнання. Кожен з нас мріє про краще життя. Але не хочу, щоб вони стали моєю єдиною життєвою метою. Адже найголвніше – залишатися людиною. Людиною, яка вміє співпереживати і співчувати, яка може безкорисливо до ншому. Також призначення людської істоти я вбачаю в тому,б щоб розвиватися. Звичайно, ми отримуємо освіту, але на цьому не слід зупинятися. Освіту треба продовжувати у вищих навчальних закладах, займатися самоосвітою. Недарма кажуть, що навчатися ніколи не пізно.
Але річ не лише в освіті. Я вважаю, що розвиватися потрібно і в інших галузях життя, мабуть, в усіх. Читати книжки класиків і сучасних авторів, слухати різну музику, знайти своє хоббі, адже воно також допомагає відкрити у собі щось нове, чомусь навчитися. Навіть у роботі за своєю спеціальністю необхідно вдосконалюватися. Недарма вчителів, медиків та фармацевтів кожні п`ять рокі відправляють на курси підвищення кваліфікації – так вони дізнаються про щось нове у своїй професії, поглиблюють і вдосконалюють свої знання. Як кажуть, немає межі досконалості…
Ще я, як і кожен громадянин нашої держави, мрію про мир і спокій у ній. Хочу, щоб моя країна була успішною і процвітаючою і буду намагатися прикласти до цьго всі зусилля. Адже я не усвідомлюю себе без моєї Батьківщини, і все, чого я хочу досягти у житті, пов`язане з нею.
Тож я прагну, щоб світ, у якому я живу, став кращим, прагну самореалізуватися та самовдосконалитися, знайти своє місце у ньому.
Один из известнейших английских писателей XIX ст. Ч. Диккенс с сочувствием относился к бедным людям. Своими произведениями он надеялся обратить внимание богатых на несправедливость, которая существует в обществе, и перевоспитать их. Этой теме посвященная его повесть «Рождественская песня в прозе». Главный герой произведения - владелец торгового союза «Скрудж и Марлей» Скрудж. Это был очень скупой и жестокий человек. «Через холод в души и вся фигура его словно заморозилась: нос заострился, щеки сморщились, походка стала скованной, глаза покраснели, тонкие губы посинели, а голос хитрый и досадный скрипел». Люди боялись и не любили его. Скрудж не уважал праздников, считал это бессмыслицей, не умел радоваться. Вечером перед Рождеством он обидел племянника, обругал своего работника. А ночью к нему появился призрак товарища и компаньона Марлея, о котором он давно забыл. Призрак Марлея рассказал, как он теперь раскаивается и страдает из-за того, что не делал добрых дел за жизнь. И пообещал, что Скрудж ночью встретится с Духом Духом Настоящего и Духом Будущего Рождества. Путешествие Скруджа в свое детство, в настоящее и будущее ему много кое-чего понять. Это так повлияло на него, что он сделался совсем другим человеком - давал щедрые пожертвования бедным семье клерка Боба, приветливо относился к племяннику - сына любимой сестры Фен.
Людське життя непередбачуване і швидкоплинне. Кожен з нас коли-небудь замислювався, чого ж він хоче досягти у житті. І найперша відповідь, яка приходить – хочу бути щасливим.
Та що ж таке щастя? Багато хто мріє про успішне життя, кар`єру, сім`ю, злагоду і довір`я… Та немало людей прагнуть просто грошей, багатства і влади – це також їхній вибір, і він має право на існування. Як на мене, щастя – це коли в тебе велика родина, лад і добробут у ній, твої близькі живі і здорові… Ось таке повинно бути щастя. Саме про нього я мрію.
Сенс людського життя, призначення людин на землі, її морально-етичний вибір – ці всі питання хвилюють кожного з нас. Ми всі робимо вибір. Для багатьох мрії так і залишаються мріями. Але ж над ними треба працювати, щоб вони втілилися у життя, а не загубилися у часовому просторі. У мене також є мрія, чи, можливо, мета у житті, до якої я прагну. Полягає вона у тому, щоб отримати гарну освіту, влаштуватися на хорошу роботу, створити власну родину і, нарешті, відреставрувати будинок, у якому я народилася і пройшло моє дитинство.
Не буду говорити, що не хочу багатства чи визнання. Кожен з нас мріє про краще життя. Але не хочу, щоб вони стали моєю єдиною життєвою метою. Адже найголвніше – залишатися людиною. Людиною, яка вміє співпереживати і співчувати, яка може безкорисливо до ншому. Також призначення людської істоти я вбачаю в тому,б щоб розвиватися. Звичайно, ми отримуємо освіту, але на цьому не слід зупинятися. Освіту треба продовжувати у вищих навчальних закладах, займатися самоосвітою. Недарма кажуть, що навчатися ніколи не пізно.
Але річ не лише в освіті. Я вважаю, що розвиватися потрібно і в інших галузях життя, мабуть, в усіх. Читати книжки класиків і сучасних авторів, слухати різну музику, знайти своє хоббі, адже воно також допомагає відкрити у собі щось нове, чомусь навчитися. Навіть у роботі за своєю спеціальністю необхідно вдосконалюватися. Недарма вчителів, медиків та фармацевтів кожні п`ять рокі відправляють на курси підвищення кваліфікації – так вони дізнаються про щось нове у своїй професії, поглиблюють і вдосконалюють свої знання. Як кажуть, немає межі досконалості…
Ще я, як і кожен громадянин нашої держави, мрію про мир і спокій у ній. Хочу, щоб моя країна була успішною і процвітаючою і буду намагатися прикласти до цьго всі зусилля. Адже я не усвідомлюю себе без моєї Батьківщини, і все, чого я хочу досягти у житті, пов`язане з нею.
Тож я прагну, щоб світ, у якому я живу, став кращим, прагну самореалізуватися та самовдосконалитися, знайти своє місце у ньому.
Один из известнейших английских писателей XIX ст. Ч. Диккенс с сочувствием относился к бедным людям. Своими произведениями он надеялся обратить внимание богатых на несправедливость, которая существует в обществе, и перевоспитать их. Этой теме посвященная его повесть «Рождественская песня в прозе». Главный герой произведения - владелец торгового союза «Скрудж и Марлей» Скрудж. Это был очень скупой и жестокий человек. «Через холод в души и вся фигура его словно заморозилась: нос заострился, щеки сморщились, походка стала скованной, глаза покраснели, тонкие губы посинели, а голос хитрый и досадный скрипел». Люди боялись и не любили его. Скрудж не уважал праздников, считал это бессмыслицей, не умел радоваться. Вечером перед Рождеством он обидел племянника, обругал своего работника. А ночью к нему появился призрак товарища и компаньона Марлея, о котором он давно забыл. Призрак Марлея рассказал, как он теперь раскаивается и страдает из-за того, что не делал добрых дел за жизнь. И пообещал, что Скрудж ночью встретится с Духом Духом Настоящего и Духом Будущего Рождества. Путешествие Скруджа в свое детство, в настоящее и будущее ему много кое-чего понять. Это так повлияло на него, что он сделался совсем другим человеком - давал щедрые пожертвования бедным семье клерка Боба, приветливо относился к племяннику - сына любимой сестры Фен.