Найдавніші згадки про Китай відносяться до часів правителя Фу Сі, який жив за 30-40 століть до початку нашої ери. Вважається, що боги надихнули його на написання священної книги Стародавнього Китаю «Їцзін», з якої пішла теорія про те, що фізичний Всесвіт виник і розвивається завдяки чергуванню інь і ян.
Археологія не надає відомостей про правителів Китаю, які передували династії Шан (1766—1122 р. до н. е.). Правителі Шан були скинуті династією Чжоу. Столиця Чжоу розташовувалася поблизу сучасного Сіаню, а пізніше, приблизно 750 р. до н. е., через атаки варварів, володарі були змушені перенести її на місце поруч з нинішнім Лояном. У ранній період правління династії влада була зосереджена в руках хана Чжоу, але пізніше місцеві правителі утворили майже незалежні держави.
З 770 р. до н. е. ці правителі вели між собою запеклі війни, і весь період з 476 до 221 р. до н. е. одержав назву «період Воюючих країн». У той же час Китай потерпав від нападів варварів з півночі і північного сходу. Для захисту столиць та державних територій будувалися величезні мури: північна частина кордонних мурів була пізніше об'єднана у Великий китайський мур.
Ело у сазана высокое, довольно толстое, умеренной длины. Рыба имеет крупную, гладкую чешую, золотисто-коричневого цвета. На большой голове находится нижний рот с мясистыми, сильными губами. На верхней губе имеются две пары коротких усиков. На боках окраска золотистого цвета, спина окрашена в темный золотисто-оливковый цвет. В анальном и спинном плавниках имеется жесткий, зазубренный луч. Сазан распространен на юге России практически во всех реках и озерах. Особенно часто он встречается в низовьях рек, впадающих в Черное и Азовское моря. В уловах рыболовов преобладают сазаны весом от 3 до 8 килограммов. Довольно редко встречаются экземпляры длиной более метра и живой массой свыше 40 килограмм. Сазан это типичная пресноводная рыба, обитающая в реках и озерах. Однако сазан, обитающий в нижних течениях рек Черноморско-Азовского бассейна, в период нагула довольно часто заходит в солоноватые и даже соленые воды. В прибрежных водах Азовского моря его особенно много. Когда вода в водоеме остывает до 5-6 градусов, сазан залегает в глубокие ямы и впадает в оцепенение, покрываясь при этом густым слоем слизи. Летом для своих стоянок эта рыба выбирает глубокие места, предпочтительно с ямами и несильным обратным течением с илистым или закоряженным дном. При этом сазан любит места с резкими перепадами глубины. В водоемах со слабым течением, заливах, водохранилищах он часто обитает в зарослях камыша, кувшинки, тростника на глубинах, превышающих 2-3 метра. Сазан ведет стайный образ жизни, причем характерно, что чем моложе особи, тем стая многочисленнее. В одиночку держатся только старые и крупные особи, поймать такого великана – большая удача и радость для рыбака. В теплое время сазан часто выбрасывается из воды с громким характерным плесканием, как бы играя. Делает он это, как правило, не на путях миграции, а в тех местах, где он обитает постоянно. Нерест у сазана начинается, когда вода в водоеме прогреется до 17-18 градусов, обычно это приходится на вторую половину-конец мая. При этом, у нерестилищ он собирается заранее, уже при прогреве воды до 12-15 градусов. При нересте сазаны обычно выходят на мелководье, на разливы и икру мечут на растительность и залитые водой небольшие кустарники. Нерест несколько растянут по времени потому, что сначала икру мечут 3-5 летние особи, затем средний возраст и позже всех самые крупные и старые. Метание икры стайное. Только самые крупные особи мечут икру парами. Питается в основном сазан различными растительными кормами. И только когда растительной пищи не хватает, он поедает червей, моллюсков, ракообразных, личинок насекомых и изредка рыбью молодь. Поэтому и прикармливать его следует различными кашами, макухой, картофелем. Жор сазана в различных водоемах не совпадает по времени. Как правило, до нереста он не кормится, но в некоторых местах отмечен хороший преднерестовый жор в апреле – начале мая.
Найдавніші згадки про Китай відносяться до часів правителя Фу Сі, який жив за 30-40 століть до початку нашої ери. Вважається, що боги надихнули його на написання священної книги Стародавнього Китаю «Їцзін», з якої пішла теорія про те, що фізичний Всесвіт виник і розвивається завдяки чергуванню інь і ян.
Археологія не надає відомостей про правителів Китаю, які передували династії Шан (1766—1122 р. до н. е.). Правителі Шан були скинуті династією Чжоу. Столиця Чжоу розташовувалася поблизу сучасного Сіаню, а пізніше, приблизно 750 р. до н. е., через атаки варварів, володарі були змушені перенести її на місце поруч з нинішнім Лояном. У ранній період правління династії влада була зосереджена в руках хана Чжоу, але пізніше місцеві правителі утворили майже незалежні держави.
З 770 р. до н. е. ці правителі вели між собою запеклі війни, і весь період з 476 до 221 р. до н. е. одержав назву «період Воюючих країн». У той же час Китай потерпав від нападів варварів з півночі і північного сходу. Для захисту столиць та державних територій будувалися величезні мури: північна частина кордонних мурів була пізніше об'єднана у Великий китайський мур.